![]() | |
![]() |
![]() ![]() |
Politica de confidentialitate |
|
![]() | |
• domnisoara hus • legume • istoria unui galban • metanol • recapitulare • profitul • caract • comentariu liric • radiolocatia • praslea cel voinic si merele da aur | |
![]() |
![]() |
||||||
Aprecieri critice Baltagul | ||||||
![]() |
||||||
|
||||||
„Baltagul este, prin repeziciune si desavarsit echilibru al expresiei,
una din cele mai bune scrieri ale lui M. Sadoveanu. Multi pretuiesc aceasta
scurta naratiune ca roman, vorbind de creatia scriitorului, de posibilitatea
psihologica a eroilor. In fond, nimic din toate acestea, Vitoria, eroina
principala, nu e o individualitate, ci un exponent al spetei. Scrierea nu poate
produce emotii estetice veritabile, decat acelui care o reduce la notiunea
unei civilizatii arhaice. Acum suntem in Dacia, in teritoriul muntenesc
al oierilor, ca punct de plecare. Intriga romanului e antropologica. In
virtutea transhumantei, pastori, turme, caini migreaza in cursul
anului, calendaristic, in cautare de pasune si adapost, intorcandu-se
la munte la date intru vesnicie fixe. Cazul din Baltagul e, in punctul
de plecare, acela din Miorita. Un cioban a fost ucis de alti pastori spre a
fi pradat de turme. Scriitorul a depasit insa cu mult aceasta tema, mai
mult lirica, construind un epic suprapus. Nechifor Lipan nu se intoarce
intr-o toamna acasa si nevasta lui, Vitoria, cade la negre prepusuri.
Dupa o criza de indoiala, Vitoria capata incredintarea ca barbatul
a fost ucis. Durerea se descarca in certitudine si da nastere hotararii
pioase de a gasi trupul barbatului si a-l ingropa crestineste. Intr-o
societate de tip arhaic, rezolvarea zbuciumului in rit e foarte normala
si indarjirea femeii de a-si indeplini ultimele indatoriri
de afectiune fata de sot e miscatoare. Tragedia greaca ne-a obisnuit cu inmormantari
pioase. Scriitorul complica aceasta situatie cosmica. q7i16im „Cu Baltagul, d-l Mihail Sadoveanu se aseaza mai putin in inima
literaturii romanesti, unde l-au asezat cele peste 50 de volume, ca tot
atatea aspecte ale lumii careia el, povestitorul, i-a dat viata, cat
in inima propriei sale literaturi. Baltagul se mentine in zona aceea
superioara de mister si de poezie, inceputa cu Hanu Ancutei si continuata
in buna parte de Zodia Cancerului. a...i „Darul povestirii si sentimentului naturii sunt doua trasaturi esentiale
ale stilului lui Mihail Sadoveanu. Nu toti scriitorii au darul povestirii. Sunt
scriitori de mare adancime care nu stiu sa povesteasca. Sunt altii care
in istoria literara nu ocupa un loc de frunte si care totusi sunt povestitori
minunati. a...i Neculce si Creanga sunt povestitorii nostri exemplari. Traditia
literara romaneasca, atat cat o avea, se intemeiaza
si se construieste mereu pe acest dar care, astazi, se manifesta cu un incomparabil
belsug in opera lui Mihail Sadoveanu.” „Definitia unei natiuni se face prin scriitorii ei. Acestia plamadesc
cu incetul constiinta sociala. Mai mult ca oricare scriitor, Mihail Sadoveanu
ne-a aratat ceea ce e romanesc. Daca o constiinta scrupuloasa, nemultumita
cu indicatiile instinctului de solidaritate oarba, s-ar fi intrebat, inainte
de scriitorul Sadoveanu, dupa ce caractere clare se poate recunoaste specificul
nostru, ar fi ramas incurcata. O simteam cu totii confuz: n-o putea spune
nimeni. „Depasind faza care evoca Údureri inabusitea, creatorul
Baltagului zugraveste de asta data oameni hotarati, de o mare demnitate
etica. Nu numai Vitoria si sotul ei, ci mai toti locuitorii muntilor au trasaturi
impunatoare. Caracterizarea generala a muntenilor (la inceputul capitolului
X), in continuarea lui Rosso si Alecsandri, sugereaza taria, darzenia,
mandria. ÚLocuitorii acestia de sub brad sunt niste fapturi minunate
de mirare: iuti si nestatornici ca apele, ca vremea; rabdatori in suferinta
ca si-n ierni cumplite a...i mai cu seama stau ei in fata soarelui cu
o inima ca din el rupta. a a...i Vorbirea lenta, cu ocoluri, urmeaza exemple folclorice. Atragator, Úfeciorasula Vitoriei are acelasi glas de dulceata ca tatal lui. Un jalbar impresioneaza cu scrisul lui impodobit: ÚAre acest jalbar o intorsatura de condei cum nu se mai afla. Turmele lui Lipan coboara la iernatic, la locurile pe care le are naimitea dinainte. In Baltagul arta scriitorului a atins unul din piscurile cele mai inalte.” CONSTANTIN CIOPRAGA, Mihail Sadoveanu, Editura Tineretului, Bucuresti, 1966, p. 69. „Impresia de monografie exacta si completa -; caracteristica dealtfel
prozei sadoveniene -; e puternica de la prima lectura, cititorul are senzatia
unei epuizari totale a realului: toate amanuntele sunt la locul lor, obiectele
au o functie precisa; dealtfel romanul aBaltaguli poarta nu numele unui erou
sau al unui sentiment, ci al unui obiect; dar cand te familiarizezi cu
textul, observi ca descrierea obiectiva e minimala -; Sadoveanu nu a cazut
niciodata in pacatul de moarte al realismului critic, care este descriptivismul,
prin care lumea obiectata primeste o imensa greutate, un fel de functie autonoma
fantomatica -;, se reduce la datele esentiale. Desigur, se manifesta aici
clasicismul substantial al lui Sadoveanu (clasicism, reimprospatat, prin
contactul cu realismul secolului XIX, indeosebi Flaubert, Tolstoi, Turgheniev)
cu forta lui selectiva si arta simplitatii, desigur, exceptionala sa atentie
senzoriala; pentru a justifica insa impresia de complet e nevoie sa mai
retinem ceva: ritmicitatea; vreau sa spun ca lumea sadoveniana e ordonata si
coordonata, totul revine dupa lege acum si mereu, un moment se repeta, imemorial,
in trecut si in viitor, se amplifica temporar in cicluri bine
ordonate. E, daca vreti, o civilizatie astrala, in care faptele umane
sunt reglate, cu mersul stelelor, al soarelui si al lunii. A surprinde un moment
e ca si cum s-ar surprinde o infinitate de momente echivalente in timp.” „G. Calinescu numea Baltagul „o Miorita in dimensiuni mari”,
relevand astfel (insa nu cel dintai) una din relatiile posibile
dintre cartea lui Sadoveanu si alte opere de prestigiu ale literaturii nationale
sau universale. Ca istoria Vitoriei Lipan si a barbatului ei Nechifor, ucis
miseleste de cei doi ortaci ai sai, descinde din balada nu e greu de dovedit.
Punctul de plecare al evocarii sadoveniene e, neindoielnic, cunoscuta
capodopera a folclorului nostru poetic. Epigraful ce intovaraseste povestirea
trimite direct la un anume pasaj din Miorita („Stapane, stapane,
/ Mai cheama s-un cane”); eroina reconstituie imprejurarile
in care s-a petrecut naprasnica moarte a sotului ei, in spiritul
datelor materiale cuprinse in poema populara. Reluand firul epic
al acesteia, Baltagul propune insa o alta rezolvare a situatiei decat
aceea subliniata liric in varianta pusa in circulatie de Vasile
Alecsandri: legea morala cere nu acceptarea senina a mortii obligate, ci pedepsirea
crimei, iar datina -; nu impacarea mai mult sau mai putin resemnata
cu soarta, ci implinirea datoriei rituale fata de cel disparut. Ideea
cardinala ce prezideaza cartea e aceea a justitiei, a biruintei finale pe care,
chiar in conditiile invaluite macar o vreme in mister, trebuie
sa o repurteze fortele binelui asupra acelora ale raului. Sub acest aspect,
Baltagul coboara, asadar, mai degraba din baladele sociale si eroice sau din
basme decat din motivul mioritic. Asa cum coboara, in alte contexte,
tot din balada si din basme, si atatia dintre eroii ce populeaza Fratii
Jderi sau Nicoara Potcoava.” Bucuresti, 1974, p. 280. „Trebuie sa recunoastem numaidecat ca Mihail Sadoveanu este unul
dintre cei mai mari poeti romani de dupa Mihai Eminescu iar opera lui
fundamentala, cea mai vie, mai fecunda, mai trainica si mai actuala, ca sinteza
a existentei romanesti, este o valoare eterna a specificului national,
o valoare deschisa spre universalitate. a...i Mihail Sadoveanu este un poet
fara varsta, un mag al tineretii lieraturii. E un vrajitor in fata
caruia lumea se naste si traieste, intr-o tinerete vesnica. a...i Mihail
Sadoveanu este un poet tot atat de mare ca Mihai Eminescu si Lucian Blaga.
Sadovenianismul inseamna, poate, inainte de toate, poezie, dar o
poezie care-si creaza existenta, durata, limbajul, inefabilul din memoria lumii
arhaice si vegetale. a...i Literatura sadoveniana este de o actualitate mai
mult decat evidenta atat prin poezia care o invadeaza si o sustine
cat si prin viata personajelor -; intensa, durabila. Actualitatea
literaturii sadoveniene mai poate fi intuita si in modul concret in
care se pastreaza si isi difuzeaza poezia. Creatia lui Mihail Sadoveanu
traieste in realitatea mitului romanesc, iar modernitatea ei o vedem
in tineretea poeziei, in capacitatea ei de a vorbi atat sentimentelor,
cat si constiintei, intr-un limbaj al revelatiilor.” „Restituirea valorilor morale ale vechii civilizatii romanesti
este si tema din Baltagul, mic epos al transhumantei, dar si elogiu al recuperarii
dreptatii, naratiune a razbunarii unei crime, a uciderii, ca in Miorita,
a unui cioban de catre tovarasii lui. Nevasta lui Nechifor Lipan, Vitoria, nu
tolereaza ca ucigasii sa ramana nepedepsiti si mortul neingropat.
Urmand itinerariul barbatului ei statornic de veacuri, energica femeie
ajunge fara gres la tinta si impaca destinul, oficiind cuvenitele randuieli.
Desi timpul actiunii e aproape de zilele noastre, exista tren si telefon, intamplarile
au caracter mitic, conduita Vitoriei opunandu-se radical practicilor civilizatiei
de tip filistin, mercantil. a...i |
||||||
![]() |
||||||
![]() |
||||||
|
||||||
|
||||||
Copyright© 2005 - 2024 | Trimite referat | Harta site | Adauga in favorite |
![]() |
|