![]() | |
![]() |
![]() ![]() |
Politica de confidentialitate |
|
![]() | |
• domnisoara hus • legume • istoria unui galban • metanol • recapitulare • profitul • caract • comentariu liric • radiolocatia • praslea cel voinic si merele da aur | |
![]() |
![]() |
||||||
Razboiul Arabo-Israelian din 1973 | ||||||
![]() |
||||||
|
||||||
I Introducere Razboiul Arabo-Israelian din 1973, conflict armat intre Israel si tarile arabe Egipt si Siria, s-a desfasurat in luna octombrie, 1973. Egiptul si Siria, au declansat conflictul pentru a-si recupera teritoriile pe care Israelul le-a ocupat in “Razboiul de 6 zile” din 1967. Desi ambele parti au suferit pierderi grele din cauza razboiului din 1973, Israelul si-a mentinut controlul asupra teritoriilor. Deoarece conflictul a inceput de sarbatoarea evreiasca Yom Kippur si s-a desfasurat de-a lungul sfintei luni musulmane a Ramadamului, razboiul a mai fost numit si ”Razboiul Yom Kippur” de catre Israeleni si ”Razboiul Ramadamului” sau ”Razboiul din Octombrie ” de catre Arabi. i1t1tpDesi nu a adus schimbari semnificabile granitelor teritoriilor, razboiul din 1973 si consecintele sale au avut efecte numeroase asupra natiunilor participante si asupra relatiilor lor cu marile puteri mondiale. Egiptul a iesit din Uniunea Republicilor Sovietice Socialiste (URSS), care i-a furnizat ajutor militar si economic inca din anii ’50, si a incheiat stranse relatii cu Statele Unite. Siria a iesit din razboi, fiind un aparator ferm al drepturilor arabilor si cel mai apropiat aliat al Orientului Mijlociu pentru URSS. In Israel, razboiul a declansat atitudini dezaprobatoare fata de conducatorii statelor, care, in cele din urma, au demisionat. Razboiul a semnalat o implicare crescanda a Statelor Unite pentru negocierea si garantarea intelegerilor arabo-Israeliene. II Cauzele razboiului. Lungul conflict dintre evrei si arabi privind conrolul asupra teritoriului
(istorie) Palestina s-a materializat in razboaie in anii : 1948, 1956 si 1967.
Opozitia arabilor fata de statul evru Israel a inclus si statele vecine arabilor
si dupa 1964, se infiinteaza Organizatia pentru eliberarea Palestinei, un corp
politic preocupat de crearea unui stat pentru arabii palestieni. In “Razboiul
de 6 zile “ din 1967, Israelul a obtinut controlul asupra peninsulei Sinai
si asupra Fasiei Gaza, stapanite anterior de Egipt ; asupra Inaltimilor Golan,
apartinand initial Siriei ; asupra West Bank si Ierusalimului estic administrate
initial de Iordania. Mai tarziu, in acelas an, Natiunile Unite au adoptat o
rezolutie cerand retragerea Israelitilor din aceste teritorii in schimbul recunoasterii
independentei Israelului. In 1969, presedintele egiptean Gamal Abdel Nasser
a lansat o campanie pe Canalul de Suez (un canal artificial intre Peninsula
Sinai si teritoriul egiptean). Conflictul, care nu s-a materializat intr-un
razboi propriu-zis, s-a incheiat in 1970 cu un acord de incetare a focului,
propus de Satele Unite. Egiptul si Siria si-au lansat atacul impotriva Israelului pe 6 octombrie,
1973. Era Yom Kippur, ziua sfanta a anunlui evreisc. Avand multi civicli inarmati
in sinagogi, Israelul a fost surprins cu garda jos de atacurile coordonate.
Sursele de informatie Israelite nu au tinut seama de probabilitaea unui atac
arab, iar armata Israelina nu era pregatita pentru un razboi. Armatele lui Sadat
au traversat rapid Canalul de Suez, astfel, Egiptul spargand randul de fortificatii
Israeliene aflate de-a lungul malului estic al Canalului, numit linia Bar-Lev,
pe care Israelienii il credeau impenetrabil. Egiptul a intarit regiunea pentru
a-si apara pozitia. Constient de puterea limitata a armatei sale in privinta
modului de atac, Sadat nu o ordonat o inaintare spre tinutul detinut de Israel
in Sinai. Dimpotriva , armatele sale au luat o mica parte din tinutul aflat
pe intreaga lungime a malului estic al Canalului. Intre timp, fortele siriene
avansau in teritoriul Inaltimilor Galon. IV Incetarea focului si retaragerea Starea precara in care se aflau armatele arabe au grabit incheiarea razboiului.
A incurajat de asemenea interventia imediata a Statelor Unite, care au furinzat
arme Israelului in timpul razboiului, si Uniunii Sovietice, care au aprovizionat
fortele arabe. Amenintarea Israelului de a eradica armata a III-a a Egiptului
l-a convins pe secretarul de stat al Statelor Unite, Henry Kissinger sa viziteze
Moscova pentru a negocia un acord de incetare a focului cu comandantul sovietic
Leonid Brejnev. Pe 23 octombrie, Natiunile Unite au aprobat rezolutia, ceea
ce ducea la negocieri intre israeliti si arabi. In timp ce razboiul nu a afectat relatiile dintre Siria si Uniunea Sovietica si a opus mai mult Siria si Statele Unite, Israelul, a initiat totusi schimbari drastice in relatiile externe ale Egiptului. Noua relatie pe care Kissinger incepuse s-o lege cu Sadat a redus influenta sovieticilor asupra Egiptului si a adus tara mai aproape de Statele Unite. Fiecare acord incheat cu succes, genera incredere intre Israel si Egipt. Fiecare dintre aceste realizari stabilea o fundatie la tratatul de pace dintre Egipt si Israel din 1973. Cu toate acestea, relatiile imbunatatite ale Egiptului cu Statele Unite si cu Israelul au adus la repararea si izolarea sa de afacirile inter-arabe din anii ’80. Intre timp, succesul diplomatic al Statelor Unite in perioada de dupa razboi le-au preferat ca mediator, confident si girant diplomatic al arabilor si israelitilor de asemenea in viitoarele negocieri. In final, razboiul a produs probleme interne si in Israel. Lipsa de pregatire militara a israelitilor a pus problema competentei conducatorilor. Rezultatele investigarilor care a urmat au foat extrem de critice privind armata, ducand la demisia primului ministru Golda Meir si a ministrului apararii Mosshe Dayan. |
||||||
![]() |
||||||
![]() |
||||||
|
||||||
|
||||||
Copyright© 2005 - 2024 | Trimite document | Harta site | Adauga in favorite |
![]() |
|