![]() | |
![]() |
![]() ![]() |
Politica de confidentialitate |
|
![]() | |
• domnisoara hus • legume • istoria unui galban • metanol • recapitulare • profitul • caract • comentariu liric • radiolocatia • praslea cel voinic si merele da aur | |
![]() |
![]() |
||||||
Cognitita | ||||||
![]() |
||||||
|
||||||
Introducere d8e17ec In articolul lui intitulat Ce poate fi cognitia, daca nu computatie? van Gelder incearca “sa descrie si sa motiveze conceptia dinamica suficient spre a arata ca ea se ridica in fapt la o conceptie alternativa a cognitiei, si inca una care este in modcurent viabila, ...”(van Gelder, 1995, p347). Eliasmith considera pana si aceasta modesta pretentie implica dificultati teoretice care impiedica simpla ei acceptare. Spre a loca conceptia dinamicista a cognitiei in domeniul stiintelor cognitive, van Gelder identifica relatiile dintre rivalii principali curenti: “conceptiile computationale, conexioniste si dinamice(p. 345)2. El sustine conexionismul ca fiind o subcategorie a unei clase mai largi a sistemelor dinamice(p.370). Mai mult, pretinde ca agenda dinamicista este intr-adevar un nou program de cercetare care este curent viabil si care este strict opus abordarii traditionale computational/reprezentationale(p. 345). Eliasmith va argumenta ca programul dinamicist al lui van Gelder nu subsumeaza convingator conexionismul, si nici nu este o alternativa fata de abordarile conexioniste sau computationale. Totusi, van Gelder a reusit sa ilustreze importanta teoriei sistemelor dinamice ca o unealta matematica pentru decrierea comportamentelor sistemice, comlexe-exact acele comportamente expuse de multe retele conexioniste. In alte cuvinte, proiectul mai larg al lui van Gelder esueaza, dar discutia lui ilumineaza consideratii relevante stiintelor cognitive curente. In evaluarea pozitiei lui van Gelder, Eliasmith va demonstra efectele aplicarii gresite a termenului computational. Subsecvent, autorul va arata ca van Gelder construieste o relatie ambigua intre guvernatorul centrifugal(exemplarul dinamicist) si mintea umana. Din aceasta relatie, van Gelder merge mai departe spre a identifica caracteristicile importante ale conceptiei dinamiciste a cognitiei, si mod particular le rolului reprezentarii. Eliasmith critica si intemeierea lui van Gelder pe teoria oscilatorie motivationala(MOT) a lui Busemeyer si Townsend (1993) ca un exemplar empiric al dinamicismului. 2-Definitia Computatiei Utilizarea neortodoxa a lui van Gelder a termenului computational ii permite
sa introduca distinctii teoretice artificiale. Specific, el bisectioneaza stiintele
cognitive in tabara computationala si tabara noncomputationala. Bizuirea pe
aceasta distinctie il facesa aserteze ca cognitia este “comportamentul
unui anumit sistem dinamic(noncomputational)”(p. 358). Totusi, odata ce
ne eliberam de aplicatia neconventionala al conceptului de computatie, aceasta
asertiune este evident falsa. Van Gelder defineste un sistem computational dupa
cum urmeaza(p.336): 3 - Guvernatorul Centrifugal Watt Van Gelder subliniaza o analogie intre guvernatorul centrifugal, dinamic, Watt
si functionarea mintii umane spre a stabili validitatea abordarii lui dinamiciste
(p. 358). Guvernatorul Watt este o masina cu aburi pentru controlul vitezei
inventata de James Watt la sfarsitul secolului XVIII. Ea consta dintr-un ax
legat de volantul principal al masinii. Axul are doua brate principale atasate
de el care sfarsesc in substante(masses) mici. Pe masura ce volantul intoarce
axul, substantele se misca spre exterior datorita fortei centrifuge. Miscarea
bratelor este legata de supapa de admisie a masinii, in acea masina viteza este
redusa pe masura ce axul este intors mai repede si bratele sunt mai spre exterior.
Rezultatul este ca pe masura ce viteza masinii incepe sa creasca, bratele axului
sunt forate spre exterior, inchizand supapa si incetinind masina. Incetinirea
masinii permite bratelor sa se miste spre interior, deschizand supapa si crescand
viteza masinii. Efectul global al guvernatorului Watt este mentinerea unei viteze
constante a masinii in ciuda schimbarilor in incarcatura. Van Gelder intentioneaza
ca guvernatorul Watt sa fie o exemplu paradigmatic al clasei sistemelor dinamice
decare apartine mintea(p. 367, 369): Guvernatorul poate juca un rol comparabil cu cel al masinii Turing simboliste; el poate fi o unitate fundationala pentru modelarea cognitiei cum este neuronul conexionist; sau poate juca un rol analog in motivarea noilor conceptii posibile ale cognitiei. Van Gelder insusi pare sa favorizeze prima optiune dupa cum egaleaza brut rolul guvernatorului cu acela al masinii Turing din viziunea simbolista a mintii.(p.358): Poate, sistemele cognitive sunt mult mai relevant similare guvernatorului centrifugal decat masinii Turing. Totusi, guvernatorul centrifugal este foarte deosebit de masina Turing(vezi Tabelul I). Aceste diferente revela inadecvarea guvernatorului centrifugal pentru indeplinirea
unui rol central pentru dinamistii care pun in paralel importanta masinii Turing
la simbolisti. Fundamental, guvernatorul nu furnizeaza mijloacele spre a defini
cantitativ o clasa relatata de sisteme cognitive. Fara aceasta abilitate este
imposibil sa se determine daca sau nu un sistem dat este “relevant in
mod similar” guvernatorului centrifugal, asa cum nu este o relatie formala,
definitiva intre el si sistemele cognitive. Mai de graba, pretentia anterioara
a lui van Gelder ar fi mai bine exprimata ca: • 1. Sistemele simbolice si conexioniste sunt fundamental diferite, si
modeleaza sarcini cognitive similare(Newell, 1990; Churchland and Sejnowski,
1992). In ciuda limitatiilor guvernatorului centrifugal, van Gelder se bizuieste pe
caracteristicile comportamentului guvernatorului centrifugal spre a oferi ceea
ce el numeste alt “mod de a intelege procesele cognitive” (p. 345).
Unul din cele mai intrigante aspecte ale discutiei lui van Gelder este insistenta
lui ca guvernatorul, ca un exemplu cognitiv, nu este reprezentational: “unghiul
bratului si viteza masinii sunt desigur intim relatate, dar relatia nu este
reprezentationala”(p. 351). Van Gelder coansacra mult din sectiunea I
spre afirmarea naturii nonreprezentationale a a guvernatorului centrifugal Watt.
El se asigura ca “notiunea de reprezentare este este doar sortiment rau
de unealta conceptuala spre a se aplica” (p. 353) unei descriptii a comportamentului
dinamic al guvernatorului centrifugal. Alternativa descriptiei reprezentationale
a guvernatorului este, de sigur, una dinamicista care se fundamenteaza pe matematica:
“nu este nimic misterios despre aceasta relatie; este completsupusa descrierii
matematice” (p. 353). Astfel, van Gelder considera ca o descriere eleganta
a comportamentului guvernatorului poate fi furnizata de o ramura a matematicii
numita teoria sistemelor dinamice. In masura in care concluzia lui van Gelder
se relateaza de guvernatorul centrifugal, are dreptate. Totusi, nu este evident
ca aceste aceleasi argumente se aplica intr-o maniera analoaga cognitiei. Van Gelder este constient de soarta behaviorismului de la inceputul anilor 1960 si astfel realizeaza pericolul simplei atribuiri naturii nonreprezentationale a guvernatorului la cognizeri : “ In masura in care abordarea neaga in intregime reprezentarea, sau ofera un susbstitut reprezentational mai slab, ea poate sa para condamnata” (p. 376). Astfel, van Gelder este obligat sa ofere o solutie acestei dificultati. Asa face, desi este una care contrazice direct cele mai valorizate caracteristici ale guvernatorului centrifugal. Solutia: include reprezentarea in modelele dinamice(p. 376). Cu aceasta sugestie, van Gelder si-a subminat argumentele in favoarea unei viziuni noncomputationale a cognitiei. Este misterios cum dorinta lui de a captura reprezentarea in modele noncomputationale poate fi conciliata cu convingerea lui ca: “ Aceste proprietati - reprezentarea, computatia, operatia secventiala si ciclica, si homuncularitatea - formeazaun grup mutual interdependent; un mecanism care poseda unul din ele le va poseda in mod standard si pe celelalte” (p. 351)5. Mai mult, metodele sugerate de van Gelder pentru capturarea reprezentarii in modelele dinamiciste sunt ad hoc: “ reprezentarile pot fi traiectorii sau atractori de variate tipuri, sau chiar exotice ca transformarile aranjamentelor atractorilor pe masura ce se schimba parametrii de control a-i sistemului” (p. 377). Cu posibilitati atat de disparate ca si cele ale naturii reprezentarii dinamiciste, ar fi inconceptibil de dificil sa distingem comportamentul reprezentational de cel nonreprezentational - de ce n-ar fi guvernatorul centrifugal reprezentational sub o asemenea gama larga de posibilitati reprezentationale? Van Gelder poate a realizat arbitrarietatea unei asemenea caracterizari a reprezentarii dinamice, in masura in care ofera un argument secund ca sa ne convinga ca perspectiva dinamica a cognitiei poate incorpora reprezentarea. Totusi, aceasta incercare este chiar mai suspecta: el pretinde ca modelele conexioniste reprezentatianale si o subclasa dinamicista, implementeaza curent o solutie care s-a dovedit eficienta(p. 376). Desi este adevarat ca modelele conexioniste sunt si reprezentationale si dinamice, ele nu sunt modele dinamice - ele sunt modele conexioniste si suporta putina legatura cu un guvernator centrifugal. Prin 1988, Smolensky a schitat o viziune conexionista-reprezentationala-dinamica a cognitiei: “Procesorul intuitiv este un sistem dinamic conexionist subconceptual care nu admite o descriptie completa, formala ,precisa de nivel subconceptual”(1988, p. 7). Astfel, pretentia ca modelele conexioniste pot fi descrise folosind teoria sistemelor dinamice este cu greu surprinzatoare; nici faptul ca retele conexioniste pot fi sisteme reprezentationale nu este surprinzator. Van Gelder se bazeaza exclusiv pe lucrarile unor conexionisti ca Pollack si Grossenberg (pp. 378, 375ff) spre a dovedi viabilitatea pozitiei dinamiciste pentru modelarea limbajului in particular si a cognitiei in general. Totusi, dependenta lui van Gelder de cercetarea conexionista, si incluziunea ei in clasa dinamica a modelelor, ii slabeste descriptia initiala a abordarii dinamice intr-un grad in care este indistinctibila de conexionism . In alte cuvinte, subsumarea conexionismului sub “ steagul dinamicist” (p. 375) este atat sarac motivata, deoarece retelele neurale nu sunt relatate de guvernatorul Watt, si self-anulatoare, deoarece includerea conexionismului in dinamism contrazice preocuparile(commitments)fundamentale ale dinamismului(ex. respingerea reprezentarii si a computatieiz). 5 - Teoria Oscilatorie Motivationala si Dinamismul Spre a exemplifica ipoteza dinamica, van Gelder se inspira dintr-un model cognitiv expus de Busemeyer si Townsend numita teoria oscilatorie motivationala sau MOT(Busemeyer si Townsend, 1993; Townsend, 1992). Modelul este strans relatat de teoria campului deciziei a lui Busemeyer and Townsend (1993) si a fost dezvoltata spre a mima ambianta ciclica in decizia umana motivata. Teoria a fost intentionata sa justifice comportamentele legate de alimentare si a fost “ptrivit” sa includa urmatoarele patru aspecte: 1) motivatia; 2) consumul; 3) preferinta; si 4) actiunea in timp si spatiu real, bazata pe distanta(Townsend, 1992). Aceste subsisteme sunt inalt interconectate, descrise prin ecuatii diferentiale, si actionand in paralel intr-un mediu consistand dintr-un singur “obiect al dorintei”(ibid.)(vezi figura I). Figura I: diagrama cursului-semnalului pentru MOT(adaptata de Townsend, 1993).
Van Gelder arunca MOT in rolul unui model exemplar al dinamismului. Totusi,
caracterizarea lui van Gelder a dinamismului nu este lipita de MOT. Mai mult,
acceptarea lui MOT ca un model exemplar dinamic nu demonstreaza in nici un mod
abilitatea modelelor dinamice de a descrie efectiv procesele cognitive de ordin-inalt.
Contrar pozitiei dinamice a lui van Gelder, Townsend and Busemeyer pretind ca
modelul si teoria lor sunt computationale si ca ele sunt strans aliate de descriptiile
neurale: “ computatiile se presupune ca sunt realizate de un sistem neural
subiacent”(Busemeyer and Townsend, 1993, p.444). Nu numai ca Busemeyer
si Townsend violeaza criteriul noncomputational, dar ei sugereaza ca o asemenea
modelare este cel mai bine folosita ca o descriptie dinamica a sistemelor conexioniste.
Similar, asertiunea lui van Gelder ca ciclitatea este intima numai modelarii
simbolice(p. 351) este violata de un scop fundamental al MOT, asa cum a fost
ea explicit dezvoltata “in speranta mimarii mai mult sau mai putin a ambiantei
ciclice naturale”(Townsend, 1992, p. 220). Totusi, MOT implica ecuatii
diferentiale de dimensione fundamentala in descrierea comportamentului. Aceasta
caracteristica, se pare , ca este suficienta pentru ca van Gelder sa o considere
un model dinamic. El insista ca acest model va stabili viabilitatea dinamismului
fiind aplicat la cognitia de ordin-inalt: “ Sa consideram procesul alegerii
unei decizii dintr-o varietate de optiuni, fiecare fiind atat atractiva si avand
si neajunsuri. Aceasta este desigur o sarcina cognitiva de ordin-inalt”(p.
359). Chiar autorii lui MOT pretind ca modeleaza un proces de decizie de nivel-inalt(Busemeyer
and Townsend, 1993, p. 444): Cand este confruntat cu o decizie personala dificila,
decizionatorul incearca sa anticipeze si sa evalueze toate consecintele posibile
produse de fiecare curs al actiunii. Paradoxal, modelul care este efectiv oferit
este unul al deciziei de a manca. Surprinzator, aceasta nu este o “decizie
personala dificila”, nici nu este o “sarcina cognitiva de de nivel-inalt”.
Mai de graba, modelul este unul ce se focalizeaza pe “conducerea biologica”(bilogical
drives)(Townsend, 1992, p.221) Cum admite van Gelder mai tarziu(p. 361): MOT
(teoria oscilatorie motivationala) permite modelarea variatelor proprietati
calitative de tipul comportamentelor ciclice care se realizeaza cand circumstantele
ofera posibilitatea satietatii dorintelor rezultate din motivatiile mai mult
sau mai putin permanente; un exemplu evident este mancarea regulata in raspuns
la foamea naturala recurenta. Orice lucru viu “experimenteaza” foamea
naturala recurenta - se pare dubios sa numim o asemenea conducere biologica
“cognitie de nivel-inalt” - si este chestionabil daca asemenea “decizii”
sunt de aceleasi tip ca acelea intrigate in modelarea luarii deciziei umane. Mai mult, suportul experimental pentru derivarea ecuatiilor care guverneaza
acest proces de luare a deciziei sunt bazate pe cercetarea animalelor lui Miller
(1959) si pe cercetarea oamenilor a lui Epstein si Fenz(1965);(Danila: dar lucrarea
dinamista “The Engine of Awarness” pe care cercetare animala se
intemeiaza?). Desi dinamistii, ca Brooks (1991), au creat roboti dinamici care
expun comportamente impresionante, este incert daca asemenea reactii insectivor-similare
vor reusi sa corespunda interactiunilor implicate in cognitia mamaliana. (Danila:
diferenta este de buna seama esentiala nu una doar de grad de complexitate!Aceasta
nu este in adevar stiinta ci retorica ieftina, tiganeasca!). Mai mult, este
complet necunoscut daca asemenea sisteme, inclusiv MOT, vor fi capabile sa manuiasca
uzul reprezentational al cognizerilor umani.(Danila: “The Engine of Awarness:
Autonomous Snchronous Representations”,George McKee). Concluzia lui van
Gelder ca: “Astfel nu se pune intrebarea daca cel putin anumite aspecte
ale functionarii cognitive de nivel-inalt pot fi modelate folosind efectiv sisteme
dinamice de tipul celor care pot fi iluminate prin referinta la guvernatorul
centrifugal”(p. 362)este evident nesubstantiata. Van Gelder esueaza sa stabileasca dinasmismul ca o viziune alternativa a cognitiei. Distinctia computational/noncomputational pe care se bazeaza van Gelder spre a grupa conexionismul sub “steagul dinamismului” este o constructie artificiala. Ea nu serveste spre a clarifica distinctia dintre miscarile din stiintele cognitive si nici nu este sprijinita de simbolisti, conexionisti, sau chiar de autorii modelului MOT. Mai mult, incercarea lui van Gelder de a adauga consideratii teoretice importante(ex. reprezentarea) dinamismului i-l face sa-si contrazica caracterizarea pe care a dat-o initial abordarii. In consecinta, intemeierea lui van Gelder pe manipulare cidata a conceptului de computatie si pe un exemplu inadecvat, i-l cauzeaza sa cstriasca o viziune cognitiva care, desi implicand unelete matematice importante pentru modelarea mintii, cuprinde pretentii insuportabile. Van Gelder se bazeaza repetat pe reusite conexioniste pentru a-si sprijini asertiunile despre importanta dinamicii in modelarea cognitiva. Poate articolul sau este cel mai util privit ca sprijinind conjectura ca mult din cercetarea conexionista trebuie sa se focalizeze pe dinamica complexaa cognitiei. Nu dinamismul subsumeaza conexionismul ci rolul natural al sistemelor dinamice este cel al descrierii comportamentele de nivel-inalt si temporale ale retelelor conexioniste. Conexionismul nu este locat undeva la mijloc intre simbolism si dinamism nici nu este o mixtura instabila a celor doua abordari(p. 374). Mai de graba, se pare ca conexionismul este o combinatie potenta a angajamentelor dinamice si reprezentationale. |
||||||
![]() |
||||||
![]() |
||||||
|
||||||
|
||||||
Copyright© 2005 - 2024 | Trimite document | Harta site | Adauga in favorite |
![]() |
|