![]() | |
![]() |
![]() ![]() |
Politica de confidentialitate |
|
![]() | |
• domnisoara hus • legume • istoria unui galban • metanol • recapitulare • profitul • caract • comentariu liric • radiolocatia • praslea cel voinic si merele da aur | |
![]() |
![]() |
||||||
Combustibilii proiect | ||||||
![]() |
||||||
|
||||||
Prin combustibil se intelege orice substanta, sau amestec de substante, care
in urei unei reactii chimice de ardere, produce o mare cantitate de caldura. h8c21cy Din categoria combustibililor chimici fac parte: carbuni de pamant, titeiul si gazele de sonda, gazele naturale, lemnul etc. Dupa starea de agregare si dupa provenienta lor, combustibilii chimici se pot grupa in solizi, lichizi si gazosi. Caracteristicile combusitbililor: Compozitia combustibililor: Combustibiliisolizi contin diferite combinatii
organice ale elementelor C, H, S (elemente combustibile), O si N, alaturi de
umiditate, (Wt) si substante minerale (Al) care dau cenusa. Motoarele termice utilizeaza drept sursa de energie un combustibil care arzand
in anumite conditii in prezenta aerului furnizeaza o cantitate de caldura ce
se transforma in energie mecanica. Petrolurile turbo (combustibilii pentru turbomotoare): intrebuintate in industrie,
transporturi terestre, aeriene, navale, cuprind o mare varietate de produse:
produse petroliere, suspensii de pulberi metalice in fractiuni de titei, combustibili
gazosi etc. Cifra octanica Petrolul si gazele naturale sunt amestecuri de hidrocarburi care se gasesc ca zacaminte in scoarta pamantului in diferite regiuni. Gazele naturale sunt alcatuite aproape exclusiv din termeni inferiori (cu numar mic de atomi de carbon) ai seriei hidrocarburilor nesaturate cu catena deschisa ( alcani ) . Petrolul ( titeiul ) contine totdeauna reprezentanti ai trei clase de hidrocarburi : saturate aciclice ( alcani ), saturate ciclice ( cicloalcani )si aromatice. Proportia acestora variaza de la un zacamant la altul. Hidrocarburile nesaturate, alchenele, si mai ales acetilenele, lipsesc din compozitia titeiului. .Zacaminte de gaze naturale si petrol. Prin gaze naturale se inteleg hidrocarburi gazoase provenite din doua tipuri
de surse: zacaminte asociate cu cele de petrol, in care avem de-a face cu gazele
de sonda, si zacamintele independente, care nu au nici o legatura cu cele de
petrol. Cele doua tipuri de gaze naturale au in comun faptul ca metanul, CH4
, predomina net fata de toate celelalte componente ale amestecului. In rest
, exista o deosebire de compozitie , relative pronuntata; gazele de sonda sunt
mai complexe, pe cand celelalte gaze naturale sunt alcatuite din mai putine
componente. Petrolul reprezinta un amestec de hidrocarburi rezultat din materie organica
acumulata in regiuni marine subsidente in diferite perioade geologice
care a suferit o descompunere lenta in conditii de mare presiune. Petrolul
este format in cea mai mare parte din hidrocarburi desi si cativa
compusi cu oxigen si sulf intra in componenta lui. Petrolul contine elemente
solide, gazoase si lichide fiind un amestec de hidrocarburi solide si gazoase
dizolvate in hidrocarburi lichide. Consistenta petrolului variaza, avand
stare de lichid mai fluide asa cum este benzina si pana la lichid vascos
care de-abia curge. Are culoare brun-inchisa si miros caracteristic. Din
punct de vedere geologic, zacamintele de petrol au cateva trasaturi generale
din care rareori lipseste vreuna. Astfel, petrolul se gaseste intr-o incretitura
a scoartei, imbibat, sub presiune inalta, intr-un strat de roca poroasa, prins
intre doua straturi de roca impermeabila. In partea superioara a stratului de
roca poroasa se gaseste zona in care se acumuleaza produsele gazoase (gazele
de sonda despre care am vorbit) iar in poartea inferioara se gaseste o portiune
imbibata cu apa sarata. Prezenta acesteia din urma constitue unul dintre argumentele
teoriei formarii petrolului prin fermentatia, in absenta aerului, a resturilor
de vietuitoare ( mai ales microscopice ) care s-au depus pe fundul marilor in
epoci geologice. In acelasi sens pledeaza si analiza chimica a petrolului ,
care a pus in evidenta ramasite ale moleculelor caracteristice arsenalului chimic
al celulei vii. Zacamintele de gaze naturale se exploateaza prin foraje, urmate de racordarea tubului de sonda, introdus in zacamant, la un sistem de conducte care transporta gazul la consumator, dupa reducerea corespunzatoare a presiunii. Intre acestea se intercaleaza, acolo unde este necesar, instalatia de epurare a gazului. Aceasta serveste la indepartarea impuritatilor, in asa fel incat in conducte sa se trimita metan pur ; caile de realizare a epurarii depind de natura chimica a impuritatii. Trecerea prin solutii bazice permite retinerea combinatiilor acide ( CO2; H2O etc.); condensarea (“debenzinarea”) duce la separarea, sub forma lichida, a hidrocarburilor cu molecula mai mare. O alta cale de separare a hidrocarburilor cu numar mai mare de atomi de 3 carboni consta in absorbtia selective pe carbine active, poros, care fixeaza moleculele cu atat mai puternic cu cat sunt alcatuite din mai multi atomi sub produsele, rezultate in instalatiile de epurare, fie drept sursa de benzene (hidrocarburile lichide). La gazele de sonda operatia de epurare este totodata necesara, aceste gaze reprezentand, dupa cum am vazut, amestecuri mai complexe. Un subprodus important al gazelor de sonda il constitue butanii, care se lichefiaza, sub presiune nu prea ridicata, si se utilizeaza in butelii drept combustibil casnic (“aragaz”) sau se folosesc in industria chimica (cauciuc etc. ). Chimizarea metanului intereseaza numeroase capitole din chimia anorganica . Amintim aici pe cele deja intalnite de noi pana acum: -obtinerea negrului de fum - obtinerea gazului de sinteza ( CO + 3H2 ) - obtinerea acetilenei - obtinerea hidrogenului La acestea se adauga fabricarea acidului cianhidric, a formaldehidei si a unei game largi de alte produse mult mai utilizate in tehnica, agricultura si viata cotidiana. .Extractia si prelucrarea petrolului Zacamintele de petrol se exploateaza tot prin foraje, cu ajutorul sondelor. Extractia petrolului poate avea loc in doua situatii si anume petrolul poate fi adus la suprafata de presiunea gazelor din zacamant (care, uneori, provoaca eruptii greu de controlat) sau poate fi necesara pomparea , daca zacamantul se gaseste sub presiune, ca urmare a epuizarii gazelor. Pentru a scoate petrolul la suprafata exista mai multe metode dar cea mai interesanta si una dintre cele mai mari realizari inginiere din ultimele decenii este constructia la marginea unei mari sau a unui ocean,a unei turle pentru sonde petroliere.Acestea sunt instalate pentru a functiona de pe o platforma petroliera pana la adancimi de cateva sute de metri; platforma poate fie sa pluteasca, fie sa stea pe picioare instalate pe fundul apei. Ea poate rezista valurilor si vanturilor puternice, sau in regiunile arctice la banchizele de gheata.Ca si in turlele traditionale, dericul (macara invartitoare) este in principal un dispozitiv pentru suspendarea si rotirea tevilor care foreaza dupa petrol.In acest fel au fost forate cu succes mari puturi pana la adancimea de 6,5 km de la suprafata oceanului. Unul dintre statele care folosesc acest procedeu este chiar S.U.A. deoarece a avut foarte mult de castigat de-a lungul anilor din exportul de petrol. Dupa extractie, petrolul se supune prelucrarii. Putem distinge, in linii mari, trei etape principale a prelucrarii titeiului: a) Indepartarea impuritatilor care au o alta natura chimica decat hidrocarburile; b) Fractionarea, prin distilare,a amestecului de hidrocarburi; c) Prelucrarea chimica a fractiunilor obtinute prin rafinare. Aproape peste tot pe Glob exista bazine de extractie a petrolului.Cele mai mari sunt:Golful Persic (tarile din regiune sunt cele mai mari exportatoare de petrol din lume) ,Alaska(Prudhoe Bay-10 miliarde de barili* de petrol se presupune ca adaposteste acest bazin) dar si unele mari cum ar fi Marea Nordului(platformele Norvegiei,in principal), Marea Neagra, Marea Ohotsk(in N Federatiei Ruse) etc.Dar cel mai bogat dintre ele este, cu siguranta Golful Persic.De-a lungul ultimelor decenii tarile din regiune au detinut si detin monopolul in ceea ce priveste exporturile de petrol.De altfel, intreaga economie a acestor tari se bazeaza pe productia de petrol. Cele mai mari exportatoare de petrol din lume au fondat o organizatie denumita OPEC(Organizatia tarilor exportatoare de petrol) care are ca domeniu de activitate politica petroliera.Tarile membre sunt: Algeria, Arabia Saudita, Ecuador, Emiratele Arabe Unite, Gabon, Indonezia, Irak, Iran, Kuweit, Libia, Nigeria, Quatar, Venezuela. O data ce petrolul este scos, este tratat cu produse chimice si caldura pentru a se inlatura apa si alte impuritati astfel incat petrolul sa fie de cea mai buna calitate. Apoi, este transportat la o rafinarie in cisterne.Unele centre de extractie a petrolului au tevi care transporta petrolul direct la rafinarie. Rafinarea Principala metoda de rafinare a petrolului este distilarea. Prin incalzirea treptata a petrolului se separa componentii sai, dupa temperatura lor de fierbere. Acest mod de prelucrare a petrolului se numeste distilare fractionata. Pentru a se obtine o varietate de produse din petrol acesta este cracat prin mai multe procedee. Astfel se obtin: alcooluri, detergenti, cauciuc sintetic, glicerina, ingrasaminte chimice, sulf care au dezvoltat enorm industria petrochimica mondiala o data cu descoperirea lor, deci, implicit a petrolului. Pe langa toate acestea se mai obtin:medicamente, nylon, mase plastice, vopsele, poliester si material explozibil. Utilizandu-se coloane de distilare de dimensiuni mult mai mari, titeiul se fractioneaza in cateva grupuri de hidrocarburi, pe baza diferentelor dintre punctele lor de fierbere. Stim ca acestia din urma sunt, in linii mari, cu atat mai ridicate cu cat numarul de atomi de carbon din molecuila hidrocarburii este mai mare. Deoarece, in timpul functionarii, vaporii si lichidul sunt in echilibru termic, la baza coloanei temperature atinge 350 -; 360 grade C, corespunzand punctului de fierbere al fractiunilor celor mai grele , iar la partea superioara temperature este de numai 25 -; 50 grade C. Multe din aceste fractiuni sunt supuse chimizarii, fie pt. a le utilize ca materie prima in industria chimica organica, fie pt .a le imbunatati calitatile lor de carburanti. Astfel benzinele, obtinute direct prin rafinarea petrolului, nu permit atingerea unor randamente suficient de ridicate ale motoarelor cu explozie. Se stie ca randamentul motorului depinde foarte mult de gradul de comprimare al gazelor (amestec de aer si vapori de benzina) inainte de detenta, produsa ca urmare a exploziei amorsate prin scanteie electrica data de bujie. Comprimarea amestecului nu se poate efectua decat pana la o anumita limita, deoarece, la un moment dat, are loc o explozie spontana, ca urmare a ciocnirilor prea violente intre molecule, la temperature si presiunea produse prin comprimare. Asemenea explozii spontane au urmari foarte grave pt functionarea motorului, care cere ca explozia sa nu aiba loc decat intr-un moment foparte bine stabilit in functie de pozitia pieselor in miscare. Capacitatea amestecului de aer si vapori de benzina de a rezista la comprimare, fara sa explodeze spontan, exprimata de cifra octanica a benzinei. Pentru definirea cifrei octanice s-au ales doua hidrocarburi, una care detoneaza foarte usor, hectanul normal, si alta care rezista deosebit de bine la comprimarea amestecului vaporilor cu aer , si anume unul din izooctani (doi, doi, patru, trimetil-pentan CH3-CH2-CH2-CH2-CH2- CH2- CH3 n-heptan acifra octanica 0i ) Prin conventie s-a atribuit n-heptanului cifra octanica 0 iar izooctanului cifra octanica 100. Facand amestecuri din aceste doua hidrocarburi, in diferite proportii, putem obtine combustibili, a caror comportare, in motoarele cu explozie , este identica cu cea a mostrei de benzina pe care dorim s-o caracterizam. Cifra octanica a bezinei respective este egala cu proportia de izooctan, in volume, din amestecul de izooctani si n-hectan care are aceeasi comportare la detonatie. O benzina cu cifra octanica 98 ( cum este cea utilizata de motorul , cu caracteristici superioare, autoturismului “Dacia” ) se comporta la fel cu un amestec de 98 % izooctani si 2% n-hectan. Cresterea cifrei octanice permite o compresie mai avansata si deci construirea unor motoare cu un randament mai bun. Pentru indeplinirea acestor conditii, benzinele brute, cu cifra octanica relative scazute, se trateaza cu anti-detonanti, ca tetraetil-plumbul (C2H5)4Pb. Aceasta substanta se descompune foarte usor la incalzire si pune in libertate atomi de Pb care blocheaza intermediarii reactivi ce initiaza reactia in lant a exploziei. O alta cale, mult mai avantajoasa, de ridicare a cifrei octanice consta in ridicarea continutlui de hidrocarburi aromatice in benzina; aceasta se realizeaza prin chimizare. Pacura, rezduu greu ramas la distilare , in afara de utilizarea drept combustibil in arzatoare speciale se poate supune unei redistilari, acesta operatie se executa sub vid, pt a evita incalzirile la temperature mai ridicate, care ar prouce descompuneri nedorite. Rezidul ramas dupa aceasta redistilare se supune unei insuflari de aer cald, cand au loc procese complicate de oxidare si se obtine asfaltul, masa utilizata la construire de sosele. Prelucrarea chimica Produsele izolate prin rafinare se supun transformarilor chimice in cadrul a doua tipuri de procese : cracarea si reformarea. a) Cracarea cuprinde ansamblul de reactii chimice ce au loc prin incalzirea la temperaturi ridicate si in prezenta unor catalizatori, cand moleculule alcanilor sufera ruperi de fragmente mai mici. Prin cracare alcanii superiori trec in alcani inferiori si alchene (cracarea propiuzisa) sau elimina atomi de hidrogen ducand la alchene cu acelasi numar de atomi de carbon in molecula (de hidrogenare). 1.Cracare CH3- CH2- CH2- CH3 a CH4 + CH3-CH=CH2 CH3-CH2-CH2-CH3 -> CH3-CH3 + CH2=CH2 2. Dehidrogenare CH3-CH2-CH2-CH3 -> CH2=CH-CH2-CH3 + H2 CH3-CH2-CH2-CH3 -> CH3-CH=CH-CH3 + H2 Ponderea reactiilor de dehidrogenare scade pe masura ce molecula alcanului creste. Alcanii superiori trec aproape numai in alchene si alcanii cu molecule mai mici. Desfasurarea paralela a reactiilor de cracare si de dehidrogenare , precum si toate celelalte caracteristici a procesului de descompunere al alcanilor prin cracare, se explica prin aparitia acelorasi intermediari reactivi: radicalii liberi ai hidrocarburilor. Acestia apar prin ruperea homolitica (datorita temperaturii ridicate) a unei legaturi C-H ; fragmentarea scheletului in molecule, formarea alchenelor, eliminarea cu precadere a moleculelor de metan nu sunt altceva decat diferite moduri de stabilizare a acestori intermediari reactivi. Produsele obtinute prin cracare sunt separate tot prin distilare fractionate; aceasta se face insa sub presiune, deoarece, in conditii normale, multe din substantele cu molecule mici ce rezulta din fragmentari sunt in stare gazoasa. Prin ridicarea presiunii, acesti compusi se lichefiaza si pot fi supusi distilarii la temperaturi coborate. Din acest punct de vedere al sintezei organice cel mai important produs al cracarii il constitue etena, material prim pentru etanol, polietilena, polistiren si multe altele. Valoroase sunt de asemenea propena (pe care o vom intalni de pilda la sinteza fenolului si glicerinei) si butenele baza unei serii de solventi oragnici si cauciucuri sintetice. b) Reformarea catalitica este numita astfel deoarece benzinele obtinute prin rafinare sunt obtinute pe un catalizator de platina ( depus pe un support de oxid de aluminiu) odata la temperaturi si presiuni ridicate ( 450-500 grade C si 15-20 atm.) ; in aceste conditii hidrocarburile alifatice se transforma in hidrocarburi alifatice, fara a-si schimba neaparat numarul de atomi de carbon. Pe aceasta cale se obtin cantitati insemnate de benzene, toluene, cei trei izomeri ai zilenului, precum si omologi superiori ai acestuia. Deoarece plecam de la un alcan si ajungem la o hidrocarbura aromatica este evident ca procesul trebuie sa constea dintr-o dehidrogenare; daca molecula substantei are o catena liniara de atomi de carbon , dehidrogenarea trebuie sa fie insotita de o ciclizare. Aceasta consta dintr-o reactie a moleculei de alcan cu ea insesi (dupa reactivare prin ruperea unor legaturi CH ) . Titeiul dezvolta o putere calorica de la 5.500 -; 11.000 kcal/kg, este usor de exploatat si transportat, iar prin prelucrare da o multime de produse folosite in activitatile curente. Dupa 1930, petrolul s-a situat pe primul loc intre resursele energetice, ajungand in prezent sa reprezinte peste 45% din balanta energetica mondiala. Astazi viata oamenilor este de neconceput fara existenta petrolului. Din petrol se obtin pacura, benzina si motorina, folosite pentru producerea de caldura sau de energie electrica si pentru punerea in miscare a autovehiculelor. Titeiul este o roca sedimentara lichida existenta sub forma de zacamant in scoarta pamantului. Titeiul este cunoscut din timpuri stravechi in diverse zone ale globului si in urma cercetarilor facute s-a ajuns la concluzia ca s-a format prin descompunerea organismelor marine (planton care s-a depus pe fundul marilor si oceanelor si apoi s-a acumulat sub forma de sedimente). Titeiul este un produs natural lichid vascos de culoare negru-verzui fiind un amestec de hidrocarburi solide si gazoase dizolvade in lichide. Titeiul este inflamabil si are densitate m-ai mica decat apa,si se ridica la suprafata apei.Titeiul este materia prima cea mai importanta pentru prepararea combustibilului si lubrifiantilor dar si a altor produse chimice (cauciuc sintetic,inlocuitori de piele,detergenti).Compozitia chimica a titeiului este diferita de la o zona geografica la alta. In urma analizelor facute s-a ajuns la concluzia ca titeiul este un amestec de alcani cicloalcani si arene.Extractia titeiului din zacaminte se face cu ajutorul sondelor de foraj care pot lucra de la adancimi de sute de metri pana la 7000 metri.Dupa extractia titeiul este supus unei prelucriri prin metode fizice si chimice,prelucrare ce se realizeaza in cadrul combinatelor petrochimice. La noi in tara (Ploiesti,Pitesti,Onesti langa Bacau,Media Navodari).Toata industria depinde de petrol, se formeaza prin descompuneria organismelor.Procesul dureaza milioane de ani.Titeiul este separat mai intai de apa sarata cu care este amestecat si apoi este supus distilari fractionate in coloane de distilare care pot atinge o inaltime de pana la 50 m. Petrolul brut incalzit la 400 grade celsius se introduce pe la baza coloanei de distilare si rand pe rand se separa in functie de volavilitatea urmatoarelor fractiuni. -gaze (alcan,metan,propan,butan) -benzine usoare (motorina,uleiuri grele,porofina,bitum) Dupa ce au fost separate sectiunile respective sufera diferite prelucrari pentru a putea fi apoi utilizate in diferite domeni de activitate.Numerosi derivati petrolieri sunt folositi ca materie prima pentru diverse substante din industria chimica.Titeiul m-ai este numit si "aur negru"Aproape peste tot exista bazine de extractie a petrolului iar cele m-ai importante sunt in: Golful Persic si Alaska. Tari exportatoare de petrol: Algeria,Arabia,Libia si Nigeria. Teoria titeiului -titei de origine vegetala (formandu-se din plante) -titei de origine animala (rezultand din transformarea grasimilor animalelor marine pesti) -titei de origine mixta (vegetala,animala prin transformarea plantelor si animalelor marine.Ramura chimiei care se preocupa cu prelucrarea produselor petroliere se numesc Petrochimie.Motoarele cu explozie folosesc drept combustibil benzinele care sunt amestecuri cu hidrocarburi.Benzinele se diferentiaza in functie de cifra Octonica CO. Cifra octonica a unei benzine este data de continutul in izoctomi comparativ cu continutul normal heptan al unei benzine.Carburanti obisnuiti au ca cifra octanica intre 70-100 pe cand super carburantii au cifra octonica intre 120-140. Petrolul este bogatia cea mai importanta a substratului consolidat. O activitate de cercetare, prospectiune si exploatare deosebit de intensa a dus la punerea in evidenta a unor zacaminte de hidrocarburi foarte importante. In 1954 doua tari exploatau petrolul din adancul platformei continentale, iar peste 20 de ani au devenit ca numar 30. In prezent exista aproximativ 600 de platforme pentru forarea si exploatarea zacamintelor de petrol submarin. Productia crescand din 1954 de la 810 mii t. in 1975 la 464 mil.t , in 1980 la 900 mil.t si 1984 la 2 miliarde tone. Cele mai multe zone petroliere se afla in bazinul mijlociu al Atlanticului (10,5 miliarde), bazinul nordic al Atlanticului (inclusiv Marea Nordului), in nordul Canadei si peninsula Alaska. Principalele zone marine in care se concentreaza rezervele sunt: Golful Persic, Marea Caspica, Marea Egee, Marea Adriatica, Golful Mexic, Marea Mediterana, Marea Rosie, Marea Nordului, Golful Guines, Marea Neagra, Marea Japoniei, Marea Galbena, Platforma continentala a Australiei, Platforma continentala a Americii de Sud si Platforma continentala a Americii de Nord. Pentru exploatarea zacamintelor de petrol se folosesc platformele de foraj de diferite feluri. Alaska, un uscat format mai ales din stanci, zapada si gheata, are mari zacaminte de petrol, formate din resturile animalelor si plantelor marine, care pe vremuri populau zona respectiva. Poluarea activa Poluarea cu petrol a oceanelor a atins proportii critice si frecventa si scara manifestarilor a crescut rapid. In prezent hidrocarburile reprezinta intradevar principalii agenti poluanti ai marilor. Fiind rezistente la actiunea bacteriilor, persista timp indelungat in regiunile infectate, formand o pelicula superficiala (intrucat au densitatea mai mica decat a apei) care impiedica difuzarea oxigenului in apa. Asimilatia clorofiliana si respiratia organismelor sunt impiedicate. Ca urmare se ingreuneaza fotosinteza fitoplanctonului, care produce circa 70% din oxigenul atmosferic. Aliment de baza al vietii marine, algele si planctonul inceteaza sa prolifereze. Compusii fenolici si aromatici au actiune toxica asupra vietuitoarelor acvatice. Hidrocarburile cancerigene (3-4 benzopiren), concentrate in organismul animalelor acvatice comestibile, ajung in alimentatia omului. Asadar poluarea cu petrol da o lovitura puternica nu numai echilibrului marin, ci si sanatatii omului. Setea crescanda de petrol determina o larga toleranta fata de poluarea produsa de prelucrarea si consumul lui, ea nu va constitui in urmatoarele decenii un argument in favoarea limitarii consumului, iar eforturile nu vor stavili tendinta de crestere a poluarii. Poluarea determinata de extractie si transport vizeaza in deosebi mediul marin. Deversarile in Marea Nordului, Golful Mexic, Golful Persic, avariile cat si operatiile de intretinere completeaza cantitatea petrolului irosit anual in mare, calculat la peste 12 milioane tone. Atentia cea mai mare pe plan international este concentrata asupra efectelor poluarii pe termen lung. In principal se urmareste evolutia unor mari inchise, ca Marea Baltica, Marea Neagra si Marea Mediterana. Tancurile petroliere au intins hidrocarburi pe cea mai mare suprafata a oceanelor. Ele au aparut ca mici nodule de petrol care au spalat plajele internationale, mai ales zona debarcaderelor. Din loc in loc marile revarsari petroliere au devastat comunitatile de-a lungul tarmului. Acestea sunt tulburari de mediu provocate de activitatea umana si date fiind dimensiunile uriase ale tancurilor petroliere, este de mirare ca aceste hidrocarburi nu au fost identificate in cantitati si mai mari. Riscurile legate de transporturile marine s-au redus mult comparativ cu situatia existenta cu cateva decenii in urma. In prezent, peste 85% din petrolul exploatat pe glob se transporta cu ajutorul tancurilor petroliere uriase unele avand peste 320 m lungime si o capacitate de peste 2 milioane barili. Esuarea acestor vase in timp de furtuna, din cauza defectiunii tehnice sau din cauza unor erori de pilotaj, genereaza cele mai grave accidente ecologice. Esuarea petrolierului “Amoco Cadiz” in 1978, coastele franceze din Bretagne a determinat deversarea a 230000 tone de petrol in mare, fiind afectata fauna si flora din regiune pe suprafete de sute de kilometrii patrati in lungul coastelor. Un alt accident grav s-a inregistrat in Golful Printul William din Alaska, unde esuarea petrolierului “Exon Valdez”, in 1989, a determinat deversarea in apele oceanului a 38000 tone petrol, care au afectat grav ecosistemele marine pe o suprafata de 1500 km2 . Cheltuielile legate de indepartarea poluarii suportate de Compania Exon, proprietara vasului, au fost de 2,5 miliarde dolari. De fapt, toata industria moderna depinde de petrol si de produsele sale; structura materiala si modul de viata in comunitatile din suburbiile care inconjoara marile orase sunt rezultatul unei ample si necostisitoare alimentare cu petrol.Restrictiile impuse politic cu privire la alimentarea cu petrol si la folosirea lui au dus la o mare crestere a preturilor in anii '70 pentru o indelungata perioada.Aceasta a adus temeri cu privire la lipsa globala de petrol si astfel la mijlocul anilor '90 preturile au scazut la jumatate. Petrolul este folosit in aproape toate domeniile, pentru ca, cu siguranta este cea mai importanta resursa naturala a Terrei. Oamenii de stiinta au cautat altceva ce ar putea inlocui petrolul in viitor cand toate resursele de petrol vor epuiza. Dar, se pare ca, pentru moment petrolul poate fi cel mai bine inlocuit de carbune, dar chiar si acesta nu este la fel de folositor ca si petrolul. Nota: *Barilul reprezinta unitatea de masura a petrolului dar se mai foloseste
si la bere.Este unitatea de masura pentru capacitate, pe langa galoni,
in Statele Unite si Marea Britanie. Carbunele Este o roca foarte neobisnuita, din doua motive. In primul rand, este formata
din materii organice, tesuturi odinioara vii, si in al doilea rand spre deosebire
de alte roci, arde si degaja caldura. Distilarea uscata a carbunilor de pamant (pirogenarea) Prin distilarea uscata a carbunilor de pamant in spatiile inchise si in lipsa
aerului se obtin patru produse principale: gaz de generator sau de cocserie,
gudron, ape amoniacale si reziduu solid (semicocsul si cocsul). BENZENUL Starea naturala. Benzenul C6H6 se gaseste in titei, respectiv in
benzine aromatice, din care se extrage. |
||||||
![]() |
||||||
![]() |
||||||
|
||||||
|
||||||
Copyright© 2005 - 2024 | Trimite document | Harta site | Adauga in favorite |
![]() |
|